John Wilson | |
---|---|
John Wilson eli Christopher North |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 18. toukokuuta 1785 Paisley, Skotlanti |
Kuollut | 3. huhtikuuta 1854 (68 vuotta) Edinburgh, Skotlanti |
Ammatti | kirjailija |
Kirjailija | |
Salanimi | Christopher North |
Tuotannon kieli | englanti |
Aiheesta muualla | |
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta |
|
John Wilson, kirjailijanimi Christopher North, (18. toukokuuta 1785 Paisley, Skotlanti – 3. huhtikuuta 1854 Edinburgh, Skotlanti) oli skotlantilainen runoilija ja esseisti.[1]
Wilson opiskeli 1803–1807 Oxfordin yliopistossa, ja suoritettuaan tutkinnon hän asettui asumaan Westmorlandiin, missä hän seurusteli järvikoulun runoilijoiden, kuten William Wordsworthin, Samuel Taylor Coleridgen, kanssa. Hän sai arvostusta runokertomuksella The isle of palms (1812), joka kuvaa trooppista idylliä, ja dramatisoidulla The city of the plague (1813), joka avaa kuvia ruton Lontoossa aiheuttamista tuhoista. Kun hän sukulaisen petollisuuden vuoksi menetti perimänsä omaisuuden, hän asettui 1815 asianajajaksi Edinburghiin, harjoittamatta kuitenkin ammattiaan. Sen sijaan hän kirjoitti ahkerasti 1817 perustettuun aikakauskirjaan Blackwood’s Magazineen, joka poliittisilta näkemyksiltään oli ääritorylainen mutta ei kunnioittanut auktoriteetteja kirjallisissa ja muissa aiheissa. Kun hänen ystävänsä John Gibson Lockhart, joka aluksi oli lehden varsinainen toimittaja, muutti 1826 Lontooseen, hän jäi yksin vastuuseen lehdestä, ja hänen kirjoittajanimensä Christopher North oli laajalti tunnettu. Yllättäen hänet 1818 nimitettiin käytännöllisen filosofian professoriksi Edinburghin yliopistoon. Hän erosi virasta 1852.[1]
Wilsonin kirjoitti myös proosakuvauksia Lights and shadows of Scottish life (1822) sekä romaaneja The trials of Margaret Lyndsay (1823) ja The foresters (1825) mutta jäi pian unohduksiin. Hän oli parhaimmillaan proosakirjoitelmissaan, etenkin aikanaan ihailluissa Noctes ambrosianae (1843), jotka olivat eräänlaisia pöytäpuheita, joissa vaihtelevat politiikka, kirjallisuuskritiikki ja pilailu. Kiinnostava on myös hänen kokoelmansa Miscellaneous essays (1866). Taitavasta kirjoittelusta huolimatta hänellä oli taipumusta liioitteluun ja riehakkuuteen. Häntä on kuvannut muistelmissaan Memoir (1862) hänen tyttärensä M. W. Gordon. Wilsonin Poetical Works ilmestyivät 1874.[1]